LUKAŠENKO BI MOGAO DA ZAŽALI KAD DOĐE PRIGOŽIN: Preuzeo je vruć krompir, Kremlj ga je iskoristio!
Beloruski lider Aleksandar Lukašenko je, čini se, odneo prestižnu pobedu pregovaranjem o sporazumu predsednika Rusije Vladimira Putina i vođe privatne vojske Vagner Jevgenija Prigožina, ali bi mogao da požali zbog cene kada kod njega dođe vođa te paravojne grupe koji je u svakom pogledu nezgodan.
U iznenadnoj izjavi kasno u subotu, Lukašenkova pres služba je saopštila da je proveo dan u pregovorima sa Prigožinom, uz podršku ruskog predsednika, da bi na kraju nekako privoleo šefa „Vagnera“ da zaustavi marš na Moskvu i vrati se odakle je došao.
Taj dogovor predstavlja uspeh za Lukašenka koji svojom zemljom vlada gvozdenom pesnicom skoro 30 godina i izopštenik je na Zapadu od žestokog gušenja postizbornih protesta 2020. i zbog podrške ruskoj invaziji Ukrajine.
Šezdesetosmogodišnji šef države takođe se suočava sa mučnim pitanjima o svom zdravlju, od kada se pojavio u veoma lošem stanju tokom ceremonija obeležavanja pobede nad Nemačkom u Drugom svetskom ratu u Moskvi prošlog meseca. Potom je nestao na nekoliko dana.
Na kraju je dogovoreno da Prigožin mora u egzil u Belorusiju, saopštio je Kremlj, ne precizirajući da li će tamo odvesti i pripadnike svoje vojske.
Telefonski razgovor u kojem je, po beloruskom predsedništvu, Putin zahvalio Lukašenku, sigurno je zvučao kao slatka muzika za uši moćnika iz Minska, piše AFP.
Ali za Katju Glod, iz Evropske liderske mreže u Londonu, Lukašenko je pre svega preuzeo „vruć krompir“.
„Mislim da to nije bila Lukašenkova volja. Mislim da ga je iskoristio Kremlj“, rekla je ona za AFP.
Njegovo prisustvo u Belorusiji doneće „višestruke rizike“, dodaje ona, toj zemlji u kojoj je lojalnost bezbednosnih snaga od najveće važnosti od izbora 2020. koji su izazvali proteste i brutalan obračun.
„Jedina prednost koju bi beloruski lider mogao da izvuče bila bi da koristi Prigožinove ljude kao ličnu vojsku protiv moguće pobune“, smatra ona.
Ideja da se vođa najpoznatije grupe plaćenika na svetu nastani u Belorusiji ne oduševljava njene komšije.
Od 2020. godine Lukašenko postaje sve više zavistan od Kremlja za svoj politički opstanak, pojavljujući se kao Putinov vazal. A u tome što opozicija vidi kao veliki udarac beloruskom suverenitetu, sada ima rusko taktičko nuklearno oružje.
„Postavljanje nuklearnog oružja na belorusku teritoriju znači puzeću rusku aneksiju Belorusije“, primećuje Vilijam Alberki iz Međunarodnog instituta za strateške studije (IISS).
„Mislim da se Lukašenko već oseća sateranim u ćošak. Očigledno, ako mu Putin kaže ‘učini mi uslugu’, učiniće to u nadi da će dobiti polugu moći“.
Kurir.rs/Nova